Maanantai näytti kovin samanlaiselta kuin sunnuntai. Useimmat päiväni näyttävät samanlaisilta, mutta se ei niin kovin haittaa, koska pidän aina samanlaisina toistuvista rutiineista. Kaipaan niihin poikkeuksia vain harvoin.
Lapset lähtivät kouluun ja minä nautin aamukahvini. Aamiaiseksi paistoin munan, jonka kääräisin pitaleivän väliin. Sitten siivosin ja latasin pyykkikoneen iltapäivää varten. En kuitenkaan käynnistänyt sitä, koska jäin odottamaan lapsen koulusta mukanaan tuomaa pyykkiä. Jordanialaislapsilla on koulupuvut, jotka ovat hyvää tekoa ja kestävät viikon käytön ilman pesua, mutta vanhimman lapseni yksityiskoulussa on erilaiset vaatteet ja onhan selvää, ettei murrosikään ehtinyt enää voi kahta päivää kauempaa samaa paitaa päälleen laittaa. Siinäkin kun taitaa jo olla yksi päivä liikaa. Hyvä ratkaisu olisi hankkia koulupaitoja useampia ja niin on aikomus ollutkin, mutta ei vain ole koskaan ollut sen verran ylimääräistä. Niinpä suvaitsevainen pesuohjelmani mukautuu yhden koulupaidan erityisvaatimuksiin.
![](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEidsAZeCJJWwx6XgmLFW3O5ypC-hzrewI7LzPM-WfkCKkE-LZ6wj6e-L1zApKnvXOpwRU1yraBs3Rim9ugnQfiXSXb_B1XTHXWljmEzn6uM4fGAgVKlxwTVo4Q61Af_NogPBByQUa6S9ha3/s400/WP_20151009_003.jpg) |
Jordanialaistytön koulupuku |
Puolen päivän lähestyessä oli mietittävä mitä laittaisi ruoaksi koulusta nälkäisinä palaaville lapsille. Kuten monesti tässä blogissa todettu, en voi laittaa ruokaa mielihalujen mukaan, vaan sen mukaan mitä kaapista löytyy tai mihin varat juuri sillä hetkellä riittävät. Reseptikirjan mukaan en ole laittanut ruokaa pitkiin aikoihin (ellei sitä alun perin peruskoulun keittokirjasta oppimaani tonnikalakastiketta lasketa mukaan), vaan sovellan jatkuvasti erilaisia patoja, keittoja tai kastikkeita riisille kulloinkin saatavilla olevista aineksista. Maanantaina vuorossa oli tomaattikeitto, koska jääkaapissa oli noin kilon verran sairaita tomaatteja, joita ei oikein muuhun voinut käyttää. Perinteisesti kevyet kasviskeitot ovat meillä olleet iltaruokaa, mutta sain hieman tukevuutta keittoon lisäämällä siihen pieneksi katkottua spagettia, jota oli vielä 300g paketti kaapissa. Keitto oli hyvää ja teki kauppansa.
Ruoan jälkeen oli vuorossa lepoa, leikkiä ja läksyjä. Kaupassa ei käyty eikä muutenkaan ulkona. Mitäpä siellä tekisi? Ilmasto ja ympäristö eivät houkuttele esimerkiksi kävelylle. Kaupunginosassamme on yksi leikkipuisto, mutta sen verran kaukana meiltä, etteivät lapset jaksaisi sieltä ainakaan takaisin enää kävellä. Suomessa olimme paljon ulkona ja vaikka asuimme suurimman osan aikaa kerrostaloasunnossa, niin silti lapset saivat leikkiä pitkät päivät ulkona, koska talon takana oli iso leikkipuisto, tien toisella puolella toinen ja kävelymatkan päässä vielä kolmaskin. Eikä ole leikkipuistojakaan pakko olla, vaan pelkät nurmialueet, puistikot, metsiköt ja pellon reunat kelpaavat mainiosti leikkeihin. Meillä täällä on katujen ja talojen lisäksi vain hiekkaa, kiviä ja roskaa ja joko liian kuuma (päivällä) tai liian pimeä (illalla). Lapset ikävöivät aluksi kovasti Suomea ja ulkoleikkejä, mutta nyt he ovat taas tottuneet olemaan sisällä. He katsovat (liian) paljon televisiota ja pelaavat ruudun ääressä, mutta kyllä he onneksi keksivät muutakin tekemistä ja touhuavat milloin minkäkin luovan projektin ääressä. Meillä on onneksi iso asunto ja yksi 45 neliön kalustamaton huone, joten siellä on tilaa jopa huristella potkulaudalla ja pelata jalkapalloa... onneksi Jordaniassa ei ole tapana valittaa naapurista kuuluvasta metelistä. ;)
![](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEizLemEgUnA4MVmuAKB59dk95JShRxPwIedytvKapNApV47WS3w-oviL9XthPajbD-mGGoMQnKzKOR3kYXNcNY142l1jAgPTWiRE4mVm-T-_6KkrCggPdmdranUbje4eD1vHJt7kMowpMEJ/s400/2012+0304+1123b.JPG) |
Salonkimme toimii lasten leikkitilana. Kuva on ajalta ennen muuttoa,
mutta huone on edelleen lähes yhtä tyhjä. |
Iltapalaksi söimme munakasta ja joimme teetä. Tytöt osaavat nämä jo itse tehdä ja tarjoilivat äidillekin. Olen toki mukana valvomassa kaasuhellan käyttöä, mutta muuten lapsista on mukava osata tehdä itsenäisesti ihan "oikeita" asioita. Rahaa kului päivän aikana ainoastaan koulussa käymiseen saman verran kuin eilenkin eli 1,95JD.
![](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEis3UarVZDG9o4rJmvMGZnVJC97HPGshdW4rG9-XMcNqP16jGP_xP48AZcPNx4Y-zaEWYOU0Brl18ehbMKla41UdzTNSqYD-pwrh5pUBxW-SnTLLIoknJnBT79-_lE9RX5A4vIWVdzOD1tR/s640/2014+0803+1442+%25283%2529.jpg) |
Kaupunginosamme leikkipuisto. |
Mekin ulkoilimme Suomessa lomalla paljon ja oli alkuun outoa palata tänne missä aika kuluu ennen kaikkea sisällä. Loman jälkeen päätinkin antaa lasten pyöräillä ja polkea potkukelkalla kotimme alakerrassa. Alkuun lasten pyöräilytila oli ollut kellarissa mutta se oli kaikin puolin vähän hankalaa. Alakerrassa on toki lasten pyörräillessä välillä vähän ruuhkaista mutta toisaalta on kätevää, että lapset ovat pyörineen enemmän silmieni alla varsinkin kun taaperokin haluaa kulkea joukon jatkona.
VastaaPoistaVoin kuvitella lapsesi fillaroimassa sisällä... :) Meillä ei täällä edes ole pyöriä, kun ei Jordanian maasto ja liikenne ole suotuisia pyöräilylle eikä täällä juuri polkupyöriä missään näekään. Tyttöni oppivat nyt kesällä Suomessa ajamaan pyörällä ja se oli heistä todella hauskaa. Ei varmaan siellä teilläkäänpäin voisi päästää lapsia ulos pyöräilemään, vai voiko?
PoistaTäällä ovat nuo vähäiset jalkakäytävät niin kuoppaiset ettei pyöräily taitaisi niillä onnistua. Kadunvarteen en lasten kanssa uskaltaisi lähteä pyöräilemään. Ja liian kuumakin on. Aika lailla samat ongelmat oli myös Belizessä mitä tuli pyöräilyyn ja lapset ovatkin aika vähän saaneet elämässään pyöräillä. Meilläkin poika tänä kesänä oppi Suomessa pyöräilemään kunnolla ja tytön taitoja kovasti kehitellään. Olen iloinen kun vihdoin on tilaa pyöräillä, ja tyytyväinen, että keksin ottaa pyörät kellarista alakertaan.
PoistaMeilläkin ulkoillaan ja potkulautaillaan arkisin eniten kattoterassilla, jossa lapsia on helppo vahtia. Piha on vielä mullinmallin kaivoprojektin jäljiltä, mutta kelpaa jo onneksi koiran ulkoiluun :). Mukava ratkaisu tuo, että lapset saavat noin vapaasti leikkiä kalustamattomassa olohuonessa! Joskus täällä kauhistelen, kun osassa paikallisia koteja olohuoneet ovat niin hienoja, etteivät lapset saa niihin edes mennä - "parhaimmillaan" huoneen ovi on lukossa ja avataan vain vieraiden saapuessa. Mielestäni kun olohuone on nimenomaan OLOhuone, joka on tarkoitettu koko perheen yhteiseen ajanviettoon...
VastaaPoistaJordanialaisissa kodeissa on yleensä aina perheen olohuone ja vieraita varten tarkoitettu salonki erikseen. Salonki on isoin ja hienoimmin kalustettu huone, vaikka sitä tosiaan käytetään vain harvoin, eikä sinne ole tavallisesti lapsilla mitään asiaa. Me toimme huonekalumme laivakontilla Saksasta, eikä meillä tietenkään ollut "kahden olohuoneen" kalusteita, koska ei sellainen ole tapana Euroopassa, eikä sitten ole koskaan ollut vara kalustaa tuota isoa ylimääräistä olohuonetta, jota täällä siis salongiksi kutsutaan. Uskon kyllä, että lasten leikkitilana siitä on ollut paljon enemmän iloa ja hyötyä kuin mitä olisi ollut fiinisti kalustettuna vierasolohuoneena. Ne vähät vieraat, joita meillä on käynyt, ovat aivan mainiosti mahtuneet tavalliseen olohuoneeseemme.
PoistaTäälläkin ovat tavallisia nuo viralliset olohuoneet perheen oman olohuoneen lisäksi. Meillä on oikeastaan kokonainen edustuskerros, juurikin tuo alakerta. Onneksi ei tarvitse edustaa, niin jää tilaa pyöräillä :)
PoistaNiin tosiaan täälläkin siis olohuoneita on yleensä kaksi, joista toisessa perhekin saa oleilla. Mutta kun usein se kaikista isoin olohuone on sellainen, jonne ei lapsilla monissa kodeissa ole asiaa :(. Toisaalta näppärää kyllä, kun olohuone on aina siistinä ja valmiina vastaanottamaan yllätysvieraatkin, mutta silti vierastan tapaa. Huomaan myös, että paikalliset vierastavat meidän tapaamme, jossa lapsilla on omat huoneet, leikkihuone sekä vapaa pääsy kaikkialle kodissa. En itse jotenkaan osaa miettiä kodin ratkaisuja niiden mahdollisten vieraiden kannalta, vaan lähinnä juurikin lasten kannalta; siksikin tuo sinun ratkaisusi, jossa lapset saavat vaikka potkulautailla salongissa, tuntuu tosi kivalta :).
VastaaPoistaMeillä on vain yksi olohuone, mutta ulkona tilaa leikkiä mielin määrin. Pyöräilyä täällä voi lapset harrastaa, mutta meille aikuisille ei ole riittävästi sopivia pyöräilymaastoja. Olisi tylsää ajaa pientä ympyrää. Täällä on niin kukkulainen maasto, ettei olisi järkevää hankkia pyörää. Se onkin yksi asia, jota kaipaan Suomesta: pyörätiet!
VastaaPoista